5 ÅR TIDIGARE
De reparerar gröna linjen, så nästa tåg kommer om 20 sekunder.
Tack.
Precis som du sa. Är du här i morgon?
- Varje dag. - Jag bjuder på kaffe.
Titta upp.
Titta ner. Okej.
Allt ser bra ut. Du kan antagligen åka hem i morgon.
Stör han dig? Jag kan kasta ut honom.
Det är en ära. Jag röstade på er.
- Tack för att du tar hand om min vän. - Ingen orsak. Ja.
- Sluta. Jag hatar dig. - Jag vet.
- Du lämnade mig ensam. - Jag är ledsen. Jag hade fel.
Jag visste inte...
Jag var sårad. Och jag hade fel. Och jag är ledsen.
Jag förlåter dig inte. Du är inte förlåten. Du får inte göra så här.
Du får inte säga så. Du får inte behandla mig som nån hora!
- Jag älskar dig. - Du säger det, men jag tror dig inte.
Jag tror dig inte längre.
- Vad hände? - Hon var på väg hem.
- Hon blev angripen vid sin dörr. - Såg hon dem?
- Nej. - Ta reda på vem det var.
- Ska vi flytta honom? - Han känner sig nog trygg där.
- Jag hittade henne. - Var?
- Hon är på sjukhus med hjärnskakning. - Herregud.
- De håller henne där över natten. - Både Huck och Liv samtidigt?
- Det är skumt. - Det är killen i kepsen.
Han lurade Huck. Han ville att vi skulle hitta förrådet.
- Han vet att vi vet. - Liv är inte trygg.
- Jag åker dit. - Sju... femtiotvå.
- Sju femtiotvå... - Sa han nåt?
Huck? Ta det lugnt. Vi förstår inte vad du säger.
Sju... femtiotvå. Sju. Femtiotvå. Sju femtiotvå.
- Sju femtiotvå. - Vad fan är det?
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå...
14 ÅR TIDIGARE
Sen hittade Alice en liten kaka med orden "Ät mig" skrivna på den.
Naturligtvis åt hon upp hela kakan.
Vet ni vad som hände sen? Det kan ni aldrig gissa.
Alice växte. Och växte. Och växte...
Hon blev längre än hon hade varit. Längre än någon vuxen.
Längre och längre och längre. På bilden ser ni hur lång hon blev.
Vad tittar ni...?
Herregud!
Det känns så overkligt att du är här. På riktigt.
Du luktar så gott.
Du luktar som min kille. Jag sover i din gamla tröja-
- men den luktar inte som du längre, men jag kan inte...
- Håll mig hårdare. - Jag är hemma nu.
Ja. Vad hände egentligen?
- Varför kom du hem i förtid? - Jag vet inte. Jag beordrades hem.
- Jag har ett möte i morgon. - Är det dåligt?
Jag gjorde några olika tester. Det handlar nog om det.
- De kanske erbjuder mig ett jobb. - Ett jobb? Ett myndighetsjobb?
- I D.C. så att vi kan ses varje dag? - Och varje natt...
- Vi ska inte hoppas för mycket... - Kom igen. De kommer att älska dig.
Alla älskar dig.
Sir...
- Du får jobbet. Om du vill ha det. - Vad är det för jobb?
Det här är ingångslönen. Du kan få mer än så.
Vad är det för jobb? En vanlig menig får aldrig så mycket betalt för nåt.
Dina testresultat visar att du är mycket mer än en vanlig menig.
- Vad då? - Du är en på tusen. Du har talang.
Du har personlighetsdrag som vi sätter värde på här.
- Det här är inte marinkåren, va? - Vad tror du själv?
Vi är i ett anonymt kontorskomplex. Det står att det är en pappersfirma.
Det är kameror i taket där och där. Din kostym är fin, men inte prålig.
Killen bakom mig har en utbuktning i fickan som jag tror är en pistol.
Jag är ett stort fan av CIA. Tack, men nej tack.
Om du inte tar jobbet får du åka tillbaka till Kosovo.
Tyckte du om Kosovo?
Nej. Sitt.
Du blev övergiven som treåring och bodde i flera fosterhem.
- Du har ingen familj. Stämmer det? - Ja.
- Ingen fru, inga barn? - Nej.
Bra. Det är så vi vill ha det.
Vi blir din familj. Vi tar hand om dig.
Vi lär dig saker om dig själv som du inte trodde var möjliga.
Hela ditt liv förändras här och nu. Du behöver bara säga ja.
Ja.
Välkommen till B-613.
- Kan jag få komma in till rum 312? - Det går tyvärr inte.
Jag vill inte träffa eller fota er chef, men jag måste få träffa min chef. Nu.
Secret Service får bara stoppa mig om jag är en fara för presidenten.
Såvida presidenten inte delar rum med min chef, har jag rätt att gå in.
- Släpper ni in mig? - Nej.
Jag förstår.
Okej.
Jag kommer inte åt henne.
- Hallå där! - Måste dra.
- Kepskillen var på sjukhuset. - Är du säker?
- Ja, jag såg honom. - Berättade du för Liv?
- Jag fick inte träffa henne. - Harrison!
Hon är säker. Nån höjdare är på samma våning. Det är hög säkerhet.
- Hon är säker. - Ja, tills höjdaren skrivs ut.
Den ende som kan skydda Liv har gått och blivit Rain Man.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå...
- Vad gör vi nu? - Sju femtiotvå. Sju femtiotvå...
Vad varmt det är! Min ac-räkning blir skyhög. Min granne har solpaneler.
Huset ser ut som ett rymdskepp, men han sparar ju en slant.
Okej... Vi dödar människor.
Det är det som är jobbet. Men vi dödar inte bara. Vi torterar också.
Vi får den information vi behöver och sen dödar vi dem, utan spår.
Du tittar mot dörren. Det är normalt. Men det finns inga utvägar.
Du skrev på ett kontrakt för att tjäna ditt land.
Det skiljer sig inte från marinkåren. Våra måltavlor är fiender. Förrädare.
Precis som soldaterna du gladeligen sköt i Kosovo.
Skillnaden är att våra är amerikanska medborgare. Ditt första uppdrag.
Öppna det. Det är nu det roliga börjar.
Don Kovach, 45. Vapenhandlare hos Pantheon.
Vi tror att han säljer missildata. Vi behöver namnen på hans kontakter.
Tajming är av yttersta vikt. Du måste ta tillfället i flykten.
Förlåt. Jag fick den av min grabb. Man måste ju ha den på sig.
Vart vill du gå på middag? Det finns ett nytt nudelställe...
- Lyssnar du? - Nudlar blir bra.
Tortyr är en konstform. Man skapar sin egen stil, sin egen röst.
Ge mig namnen! Då slutar jag.
Gör alla jobb på sophämtningsdagar. Då kan du slänga liken i soporna.
När de inser att nån är borta ligger personen redan på tippen.
Bra gjort. Jag ska låta command få veta.
- Vad sägs? - Det var okej.
Det var mer än så. Det var kul. Det kändes härligt.
Du blev hög. Du kunde nästan smaka hjärtslagen.
Du kände det. Det var som att vara en gud. Det var fantastiskt, eller hur?
Ja. Det var fantastiskt.
- Vad händer? - Nån kom åt Huck.
- Vet du vad "sju femtiotvå" betyder? - Hur så?
Det är det enda Huck säger.
Se till att nån pratar med honom. Han behöver oss.
Okej. Liv, jag var där i kväll. På sjukhuset.
Jag såg killen som fick Huck. Han var också där.
- Oroa dig inte. Jag är trygg här. - Jag vet.
Jag såg Secret Service-killarna.
- Harrison... - Jag har inte med det att göra.
- Kom bara tillbaka så fort du kan. - Det ska jag.
Jag brukade kunna se mitt bröllop framför mig.
Jag älskade stora puffiga klänningar med långa slöjor.
- ...femtiotvå. Sju femtiotvå... - Tärnorna skulle ha blått.
Samma tyg, men olika stilar. Jag hatar när tärnorna har identiska klänningar.
Jesse skulle le när jag kom ner för gången på pappas arm.
Jag kunde se vårt första hus. Gammalt, som vi renoverade på helger.
Med en trädgård och en kompost med maskar.
Jag såg vilka grönsaker vi skulle odla och barnen som vi skulle få.
Tre små flickor. Jag kunde se framför mig-
- hur vi blev gamla tillsammans, hela vårt liv.
Det kändes inte som en dröm. Det kändes äkta. Som framtiden.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå...
Nu känns det som en film. Som nån annans liv. Jesse är död.
Hollis Doyle stal min framtid.
Det... Jag hade kunnat låta det ta mig och förtära mig.
- Du lät mig inte göra det. - Sju femtiotvå...
Jag vet inte vad som hände med dig.
Jag vet inte vad det betyder, men du låter det förtära dig.
Du låter det stjäla ditt liv. Det får du inte. Du måste släppa det.
Vad det än var, så måste du släppa det.
Du är en gladiator. Du klarar det här. Jag hjälper dig.
När jag har räknat till tre så ställer vi oss upp och tar en kaffe-
- och går tillbaka in i ringen igen.
- Ett... - Sju femtiotvå.
Två...
Tre.
Sju femtiotvå.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå...
Hej. Jag väntade på dig utanför.
- Vad är det? - Jag är...
Min mens var sen, och så köpte jag ett test...
- Jag är med barn. - Jaså?
- "Jaså"? - Kim...
Svarar du bara "Jaså"? Glöm det.
- Vänta... Nej... - Jag kan göra det utan dig.
Jag trodde att du menade allvar, men om du inte vill...
Jag vill ha barnet. Det gör jag. Jag vill ha barnet.
Jag hoppas att du menar det och att du inte tänker lämna mig.
- Annars vill jag veta det nu... - Jag blev bara överraskad.
Jag vill ha barnet. Jag vill ha dig!
Jag är inte din pappa, Kim. Jag tänker inte lämna dig.
- Vi ska ha barn. - Vi ska ha barn.
Vill du gifta dig med mig?
Gift dig med mig. Säg ja.
Ja.
Jag mår bra. Du har välmanikyrerade naglar.
Det kräver självförtroende. Det är inget för mig, men funkar på dig. Respekt.
Vi lämnar händerna. Jag börjar med tårna.
Dina tår, eller namnet på din kontakt. Jag struntar i vilket.
Då tar vi tårna.
Jag vill bara säga nåt innan vi börjar, mr Collins. Får jag säga Marcus?
Smärta är den enda känsla som definieras helt av upplevaren.
Folk reagerar väldigt olika på olika typer av smärta.
Smaken är som baken, och så vidare. 90 procent skriker högt på en gång.
Men några förvånar mig. De biter ihop tills de svimmar.
De är inte modigare än andra, bara annorlunda.
Därför blir jobbet så intressant. Man får se in i folks innersta.
Bokstavligen. Då så.
Vem är du? Är du en skrikare, eller den starka, tysta typen?
Det ska vi ta reda på.
Trevligt att träffas, Marcus.
- Jag är här, Kimmie. - Det gör så ont!
Du klarar det. Gör det du måste. Skrik så högt du kan om det hjälper.
- Jag älskar dig. - Jag ser huvudet. En gång till.
- Det kommer att bli lite blodigt nu. - Jag klarar mig.
Okej, Kim. Ett, två och tre!
Det är vår son.
Tänk att träffa dig här!
Om en uttråkad sköterska twittrar att presidenten-
- som sköts för tio månader sen, är på sjukhus mitt i natten-
- får marknaden panik, säkerhetsnivåer höjs...
Katter och hundar blir vänner...?
Sir... Ni anar inte hur mycket jobb allt det här innebär.
Jag har fått byta ut sjukhusets personal mot militärer-
- som inte berättar för pressen att presidenten är här på kärleksvisit.
Jag stannar tills Olivia skrivs ut. Du får gärna vänta här med mig-
- eller göra vad du behöver, men jag stannar här.
Agenterna vet nog hur mycket mjölk du tar, men jag chansade.
Tack. - Cyrus, kapten Jake Ballard.
- Cyrus Beene. - Jake fick hem gisslan.
Han räddade också Liv i kväll. Han är bra på mycket.
Det tror jag säkert.
Sju... femtiotvå. Sju femtiotvå.
Sju femtiotvå. Jag fattar. Det här jobbet. Klienterna. Lojaliteten. Hon.
752? Är det så många gånger du har gjort nåt utan att fråga varför?
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Den dagen... gick jag till David och sa att jag älskade honom-
- och sen tillbringade vi hela dagen i sängen och jag var så lycklig.
- Sju femtiotvå... - Det kändes bra att vara med David.
Det är skönt att jag inte hade fel. Han älskade mig och jag hade rätt.
- Jag hade rätt. - Sju femtiotvå...
Om nån slår en tillräckligt ofta och säger att man är värdelös...
Om ens man gör det tillräckligt många gånger-
- slutar man tro att man kan ha rätt. Men jag hade rätt om David.
Han älskade mig. Jag hade rätt.
Men Olivia älskar mig också, även om hon visar det på ett märkligt sätt.
Hon räddade mig från min man, som skulle döda mig.
David må älska mig, men Olivia räddade mitt liv.
Hon räddar en och gör en till en soldat som lever och dör för henne.
Vi ställer inga frågor, för hon älskar oss.
Vi är gladiatorer. Det är otroligt och fantastiskt och det förstör allt.
Så... jag bröt mig in i Davids kassaskåp och stal Cytronkortet-
- och han kommer aldrig att älska mig på det viset igen.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Ja... Om jag var tvungen att göra samma val 751 gånger till -
- skulle jag nog hamna där du är nu, kompis.
Jag är hemma, Kimmie!
Kimmie?
Pappa är hemma.
Hejsan, lillkillen. Har du din pappas ögon?
Det tror jag att du har. Ja, det tror jag.
- Du sa inte att vi skulle få besök. - Jag måste ha glömt.
- En fru? En jävla unge? - Det påverkar inte jobbet.
Du drömmer. Ordna det. Gör dig av med dem. Annars gör vi det åt dig.
- Det ska jag. - Det finns inga utvägar, Spin.
- Vad är det? - Vi måste sticka.
- Va? - Kanske bara i några år...
- ...tills det är säkert igen. - Säkert? Vad...?
Varför har vi pistoler i pianot? Är det droger?
- Nej. - Vad är det då?
Jag kan inte förklara nu. Jag kan inte!
Jag måste gå till banken. När jag kommer tillbaka måste vi åka.
Jag vet att det låter vansinnigt, men du måste lita på mig.
Litar du på mig?
Bra.
Jag kommer tillbaka alldeles strax.
Nej! Nej!
Släpp ut mig!
Jag måste prata med command! Släpp ut mig! Släpp ut mig!
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Jag är en snackare. Jag snackar.
Som liten kunde jag snacka mig ur vad som helst.
Det var så jag sålde bilar, blev jurist och nästan hamnade i fängelse.
Om inte för Liv. Men du snackar inte...
Jag kan bara tänka mig vad du har varit med om.
Du säger ju ingenting alls, så vi måste fylla i luckorna själva.
Jag vet inte vad jag ska säga. Jag vet inte hur jag ska nå fram.
Jag. Snackaren. Delvis för att du är så tyst-
- men mest för att allt mitt snackande och fixande-
- är rena barnleken mot vem du är.
Jag har försökt smita från läxorna, medan du har varit en riktig man.
En äkta gladiator. Jag har ingen aning om vad jag ska säga till dig.
Varje dag, och speciellt just nu, får du mig att inse det.
Allt jag nånsin har varit... Allt jag är och kommer att vara -
- är bara snack.
Så jag tänker bara sitta här.
Och jag tänker inte snacka en massa skit.
Du kan vara hur knäpp du vill så länge du behöver, men jag är här.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Ja. Vi har all tid i världen.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
- Vet du vem jag är? - Ja, sir.
Vet du var du är? Har du fru och barn?
- Ja, sir. - Stäng.
Nej!
- Har du fru och barn? - Ja!
- Har du fru och barn? - Ja.
- Har du fru och barn? - Ja. Ja! Ja!
- Två månader. Är det roligt? - Nej, men... Två månader?
Det kommer uppifrån. Jag har mina order. Två månader.
Två månader.
Ja. Ja. Ja. Ja!
Ja! Ja! Ja! Ja! Ja!
Hon togs in med hjärnskakning klockan 02.00.
Presidenten kom dit strax efter klockan 03.00.
- Och han har inte lämnat hennes sida? - Hon skrivs ut inom en halvtimme.
- Han borde komma hem snart. - Tack, Hal.
- Jag uppskattar allt du har gjort. - Frun.
- Du kan ta på dig de här. - Gå.
- Säg inte åt mig att gå. - Jag vill inte prata med dig...
- Jag älskar dig. - Säg inte så. Du övervakar mig.
- Det är inte kärlek. - Defiance förändrade allt för mig. Allt!
Tror du att det var lätt för mig?
Jag gick emot allt jag trodde på för din skull. Allt var för din skull.
- Du lät mig inte ens förklara. - Jag trodde att du trodde på mig.
- Jag trodde att du såg mig. - Jag ser dig.
Nej. Det gör du inte. Jag ville vinna det här själv.
För att jag förtjänade det, för att folket ville det.
Jag ville förtjäna att bli USA: s president.
Jag ville inte att nån skulle fixa det åt mig. Det är det du gör.
- Jag försökte hjälpa till. - Du kan inte fixa mig.
Det är inte kärlek. Det är kontroll.
Det borde ha varit du och jag.
Men det var du och Verna och Cyrus och Hollis och Mellie.
Jag är arg för att du fixade valet-
- men jag är argare för att du trodde att du kunde fixa mig.
- Varför är du här, då? - För att jag älskar dig.
Älskar du mig fortfarande?
Gör du det? Älskar du mig fortfarande?
- Spelar det nån roll? - Det spelar roll.
Älskar du mig fortfarande? Det är en enkel fråga.
Olivia...
Ja.
- Men jag kan inte hålla på så här. - Vänta. Bara vänta en sekund.
Det här senaste året -
- har jag bara lärt mig en sak.
Att jag inte kan leva utan dig.
Att jag inte kan andas utan dig.
Att den man jag är utan dig är...
Jag är ingenting.
Du är allt.
Du måste ge mig en chans till.
Jag kräver en chans till.
Vi är värda en chans till.
- Du gör mig illa. - Förlåt.
Nej!
Jag kan inte. Jag kan bara inte.
- Vad är det som pågår? - Kan ni ge oss ett ögonblick?
- Jag åker. - Hade du en resa inplanerad?
Nej. Jag lämnar dig. Jag flyttar tvärs över gatan.
Ingen ser oss. Vi kan hålla tyst om det. Men jag lämnar dig.
- Jag tar Teddy med mig. - Du tar inte min son.
- Nu måste du vara försiktig. - Vad betyder det?
Du borde använda tiden för att tänka.
Jag håller tyst nu, men tiden rinner i väg.
Du behöver lite tid på dig att tänka ut vad du vill göra-
- men jag har fått nog. Ta Olivia Pope om du vill, men klockan tickar.
När den ringer håller jag en presskonferens om min man-
- som inte kan hålla byxorna uppe och hans hora. Ditt liv är slut.
Jag hoppas att du fattar rätt beslut. Att du väljer familjen.
För du har ingen chans att bli omvald när jag väl börjar prata.
Du borde sova mer.
Undersök Jake Ballard och Olivia Pope.
Jag dödade en kung en gång. En riktig. Det var tider, det.
Hon togs in på sjukhus i hans skjorta. Tänk dig själv.
- Jag vill ha bevis. Hårda fakta. - Jag har dödat kungar. Jag fixar det.
- Var är vi? - Albatross vet att hon vet.
Bra. Han kommer att försöka röja henne ur vägen. Vi utnyttjar det.
- Ska Olivia Pope bli lockbete? - Jag vill ta Albatross.
Jag måste kanske hoppa av.
- Ursäkta? - Nån annan borde ta uppdraget.
- Här finns en intressekonflikt. - För att du känner presidenten?
Ja.
Kom ihåg vilka vi är.
Det finns inga utvägar.
Har du en fru och en son?
Nej.
Nej, det har jag inte.
Jag hoppas att du är lika glad som vi över att du är tillbaka.
- Det är jag. - Du har redan fått ett nytt uppdrag.
Klarar du det?
Tiden är ute. Du klarade inte provet. Ge mig den.
Jag fick order att döda dig.
Du är död. Du är ett spöke. Du får inte kontakta nån.
Om du pratar med din fru skjuter jag henne och din son. Spring!
Nu! Innan jag ändrar mig.
- Vad hände? - Vår man var inte helt återställd.
- Men du tog hand om honom? - Ja, sir.
Så synd. Han hade potential.
- Var är han? - Mår du bra? Han är där inne.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Fem två. Sju fem två.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
- Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. - Huck...
Sju femtiotvå. Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
- Huck. - Sju femtiotvå. Sju femtiotvå.
Sju femtiotvå.
Jag ger inte pengar till hemlösa i tunnelbanan.
Jag gör inte så. Jag stannar inte. Men du fick mig att stanna.
Det var dina ögon. Du hade så sorgsna ögon.
De var sorgsnare än mina.
Du säger alltid att jag räddade dig.
Men det är inte sant.
Jag hade varit väldigt ensam väldigt länge.
Ibland finns det människor -
- som kan övertyga mig om att jag har fel, att jag inte är ensam.
Människor sviker en. De sårar en. De ljuger.
Jag är alldeles ensam, men jag har dig.
Harrison, Abby och Quinn... Vi tar hand om dem. Vi älskar dem.
Men de lever inte på skuggsidan. De är annorlunda.
Du måste ta dig ur det här, vad det än är. Du måste komma tillbaka.
Jag behöver dig. Du är allt jag har.
Du är allt.
Jag räddade inte dig den där dagen. Du räddade mig.
Jag tror att jag hade en familj en gång.
Men jag minns inte om de fanns på riktigt eller inte.
- Vad tror du? - Jag tror att de fanns på riktigt.
Då fanns de på riktigt. Då har du haft en familj.
- De fanns på riktigt. - Ja, det gjorde de.
- Jag har gjort hemska saker. - Vi gör alla hemska saker.
- Nu får vi aldrig veta. - Vad då?
Vad "sju femtiotvå" betyder.
Javi... Kom hit, Javi. Det är kallt ute.
- Jag vill ge mannen en dollar. - Raring, vi har inte...
Han ser hungrig ut, mamma.
Kom direkt tillbaka.
Varsågod.